'Ponine! Til da er jeg fortabt!
Der ser du, hvad jeg sagde.
Der er mange ting, jeg ved.
'Ponine -
- hun kommer vidt -
- omkring.
Snart er det tid.
Så snart, at det vækker vort flammende blod.
Men vær på vagt!
Lad ikke vinen beruse jer.
Find på et tegn, så folket kan samles -
- med våben i hånd og bakke os op!
Marius, vågn op! Hvad er der med dig? Har du mon set et spøgelse?
Lidt vin kan løsne tungebånd.
Et spøgelse, siger du. Ja, måske.
Noget lignende fik jeg at se. Først var hun der, så var hun væk.
Det er et chok! Men dog! Åh nej!
Har Marius forelsket sig?
Han sagde aldrig 'Uh' og 'Ah'.
Vi har en kamp, som vindes skal, her står han som en Don Juan.
Det er bedre end en opera!
Nu må vi beslutte os for, hvem vi er.
Kæmper vi for retten til en aften i operaen nu?
Har du mon spurgt dig selv: hvad er prisen for mig?
Er det bare en leg, en forkælet ungersvends leg?
Nej, farven på vor jord forandres dag for dag.
Rød, som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Hvis du selv havde set hende, havde du vidst -
- hvad der sker, når man rammes af åndeløs kærligheds lyst.
Havde du været der i dag, havde du måske set -
- at din verden blev ny i et flammerødt skær.
Det, der var ret, er vrang -
- det, der var vrang, er ret.
- Rød! - Min sjæl er brudt i brand!
- Sort! - Hvis hun fornægter mig!
- Rød! - Begærets flammeglød!
- Sort! - Som håbet, der forsvandt!
Du er ikke længere et barn. Du mener det godt.
- Men nu er der et højere kald. - Det ved jeg.
Hvem ænser nu din arme sjæl? Vi står nu med et højere mål.
Vort sølle liv er intet værd!
- Rød! - Som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Hør efter, alle sammen!
General Lamarque er død.
Lamarque. Hans død er af skæbnen bestemt.
En folkets mand.
Hans død er det ventede tegn!
Vi begraver ham, vi ærer hans navn med oprørets flammer tændt i vort blik.
Af kærter i sorg vil der opstå en bavn.
Og på hans grav skal barrikaderne stå!
Nu er det tid!
- Vi modtager den med jubel og råb! - Nu rykker vi ud, al tvivl er nu væk!
- Vi vil juble hurra! - De kommer i hobetal!
De vil lyde vort kald!
Fandt du hende?
Hvor sært -
- at føle, at mit liv nu er begyndt.
Hvor nyt.
Kan man forelske sig med sådan hast?
Hvad er der galt med dig, Cosette?
Har du lidt i din ensomhed?
Så meget står ikke klart -
- så meget, du ikke ved.
I mit liv -
- er der så mange spørgsmål og svar, som jeg synes klinger hult.
I mit liv hænder det, at jeg lytter til stilhedens suk som en gådefuld sang.
Det er en sang -
- om en verden, der venter mig, men så fjern -
- at kun en sagte hvisken viser mig vej.
Mon han ved, jeg er til? Er han til eller ej?
Har han set, hvad jeg så? Mon han føler som jeg?
I mit liv er min ensomhed slut -
- nu da kærlighed er mig så nær.
Find mig nu.
Find mig her.
Kære Cosette, du er et ensomt barn.
Så tænksom, så trist ser du ud.
Og tro mig, at hvis jeg kunne bestemme -
- var jeg altid hos dig.
Og du må kede dig, kan jeg se.
Du kun har mig at tale med.
Gid jeg vidste lidt mere om den mand, som du var for længe siden.
Du har kun sagt lidt om dit liv indtil nu, og hvorfor vi lever i skjul.
Så mørk, så mørk, javist -
- det er din hemmelighed.
I mit liv ...
... du må tilgive mig ... er du kærlig og nænsom og god.
Men papa, kære papa -
- du betragter mig kun som et barn faret vild i en skov.
Hold nu mund ... hold nu mund, det er en tid, der er død.
Der er ord -
- som helst ikke skal høres og siges.
I mit liv -
- er jeg ikke noget barn og vil vide alt, hvad der er sket.
Om de år ... år, der gik.
Men så vid -
- det er Gud, der fortæller os alt. Hver en ting til sin tid.
I mit liv -
- er hun kommet som englemusik, som et lys fra en sol.
Og mit liv går i stå, som om noget er slut nu og noget knap nok begyndt!
Eponine, du er den ven, som har vist mig vej.
Takket være dig har jeg nu fundet Gud -
- og himlen er nær!
Og jeg er i en verden så ny og så fri!
Hvert et ord, som han siger, gennemborer mig, fordi ...
I mit liv -
- har jeg aldrig kendt nogen som ham -
- uanset hvor han er.
Hvis han spørger -
- er jeg hans.
I mit liv -
- er der nogen, der fylder det ud.
Venter nær.
Venter her.
Mit hjerte er fuldt -
- et hjerte i sang. Men jeg gør alting helt forkert.
Oh, synd og skam, jeg fik end ikke Deres navn.
Kære mademoiselle -
- sig det nu. Kom, fortæl.
Mit hjerte er fuldt -
- helt trygt, uden sorg.
Jeg hedder Marius Pontmercy.
Og jeg Cosette.
Cosette, jeg står og mangler ord.
Så hold blot mund.
- Fortabt er jeg. - Jeg fandt mig.
- Et hjerte så lyst. - Han har aldrig været min.
Mit hjerte er dit.
- Det var dit med blot et nik. - Det var aldrig mit.
Ved første blik.
Aldrig hører jeg de ord.
- Sagt til mig. - Fra i dag.
- Ikke jeg. Ikke jeg. - Og hver dag.
- Hans hjerte er fuldt. - For det er ingen drøm.
- Han vil aldrig ænse mig. - Ingen drøm, det er sandt.
Cosette?
Cosette, hvad er det, du laver? Jeg bad dig blive derinde.
- Hvem er den tøjte? - Det er din tøs, Eponine.
Har du glemt dit eget barn? Hvorfor drysser hun rundt her?
Eponine, gå nu hjem. Du er bare i vejen.
Vi er nok her uden dig.
Jeg kender huset, siger jeg. I finder intet der.
Her bor pigen med sin far. Et helt almindeligt liv.
Du skal ikke volde besvær. Pas på, du må forklare dig.
- Så skriger jeg og advarer dem! - Det mindste pip, og du fortryder det!
Åh gud, Cosette!
Vent kun, min tøs! Det koster dyrt! Kom med et skrig! Kom med det nu!
Politiet!
Det er Javert! Så fandt han mit skjulested.
Cosette må væk.
Vi må hen i Rue de l'Homme Armé.
Og så sejler vi til England.
Skynd dig! Gør dig klar!
Vi sejler væk. Skynd dig, Cosette!
Nu lukker vi endnu en dør og får endnu en dag!
Så er det afgang!
For mig selv -
- har jeg ham ved min side.
Helt alene -
- går vi gennem natten.
Uden ham -
- har jeg hans arme om mig.
Jeg lukker min øjne, helt fortabt -
- og så har han mig.
Her i regnen -
- hviler der et sølvskær.
Alle lys -
- spejler sig i floden.
Her i mørket står træer i stjerneskæret -
Og alt jeg ser, er ham og mig for evigt og for evigt.
Og jeg ved -
- det er ren fantasi.
At jeg taler med mig selv -
- og ikke med ham.
Og endskønt jeg ved, at han er blind -
- siger jeg -
- der er håb for os.
Jeg elsker ham, men hver gang natten ender -
- er han væk, og floden er kun flod igen.
Uden ham forandres verden om mig.
Den fyldes op med nøgne træer og folk, jeg ikke kender.
Jeg elsker ham -
- men hver dag må jeg længes!
Men jeg har kun ført mig selv bag lyset.
Uden mig så vil han stadig leve -
- et liv så fyldt med en lykke -
- som jeg aldrig har kendt.
Jeg elsker ham.
Men bare for mig selv.
Én dag til.
Endnu en dag, endnu en skæbnestund.
Den uendelige vej til Calvary.
De mænd, der ved, hvad jeg har gjort, de dukker nok snart op igen.
- En dag til. - Jeg leved' ikke før i dag.
Hvad er mit liv, hvis vi skal skilles?
- Én dag til. - I morgen er du langt herfra.
Det er med dig, mit liv begynder.
Én dag til blot for mig selv.
Tror du mon, vi ses igen?
Én dag til, hvor han forsmår mig.
Jeg vil bare være hos dig.
Hvilket liv jeg kunne have kendt.
Jeg er tro, det sværger jeg.
Men han så mig aldrig der.
Én dag til, før vi slår til.
Skal jeg vælge hendes vej?
På vor friheds barrikader!
Følger jeg de andres kald?
Når vi danner fælles front.
Går jeg med? Tør jeg det?
Finder du så mon din plads?
Vor tid er nu!
- Vor dag er her! - Én dag til!
Én dag til før denne opstand. Endnu før den går i gang -
- står vi klar mod disse lømler. De bliver kvalt i eget blod!
Se dem gå amok. Det gør ikke spor. Der er mange retter på det kolde bord.
Her et lille nip. Og et lille nap. De skal dø, så skaden bliver ikke stor.
Én dag til, før det begynder.
Hæv nu frihedsfanen højt!
Hver en mand er konge nu!
En ny tid til dem, der sejrer! En ny verden står på spring!
Kan I høre folkets sang?
Min plads er her!
Jeg kæmper med jer!
Én dag til!
Vi vil finde deres helte -
- følge dem, hvor end de går.
Vi vil vide alt, hvad de ved, hver en lille hemmelighed.
Én dag til før denne opstand. Endnu før den går i gang -
- står vi klar mod disse lømler.
I morgen ligger langt herfra.
I morgen vil vi få at se, hvad Gud, vor skaber, vil med os.
Ét gry til!
Én dag til!
Kun én dag!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen.
Når din hjerterytmes puls -
- følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
Går du med os i vor kamp?
Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en verden omme bag barrikadens mur?
Slut dig til vor kamp for at opnå den frihed, du får!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen!
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når morgendagen gryr!
Vil du give alt, hvad du har -
- så vores fane rykker frem?
Nogle falder, andre lever.
Rejser du dig, satser alt?
Snart svømmer den franske jord i martyrernes blod!
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen!
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
Holdt!
Træk blank!
En sagesløs kvinde! Morder!
Angrib!
Pres dem til højre!
Tak, monsieur.
- På barrikaderne! - Vive la France!
- På barrikaderne! - Kom så!
Duk jer! Duk jer!
- Let så røven! Det er begyndt! - Barrikaden!
- Beklager. - Hvad laver du?
Vi har brug for møbler hernede! Alle dem, I har!
Pas på, dernede!
Pas på!
Kom så, drenge!
Nej!
Tak, madame.
Jeg skal bruge en, der kan afsløre deres angrebsplan.
Den plan finder jeg. Jeg kender dem.
Var i krig. Tjente dem.
På den tid, jeg var ung.
- Nu gør vi fælles front! - Bare du får ret.
- Hunde gør! - Lopper klør!
De gør det, der skal til!
Rød, som blod fra vrede mænd!
Sort, som fortids helvedsfærd!
Rød, som morgengry igen!
Sort, som nat, der ender her!
Han er tilbage!
Jeg har gjort, hvad jeg sagde, jeg har set, hvor de er -
- jeg har tal på hver mand. Lad mig sige, hvad jeg kan.
Vogt jer, de har tropper nok, og faren er stor.
Vi må bruge al vor snilde for at besejre dem.
Fat mod! Hvis du kender deres plan, så vil vi forpurre den.
Der er måder, et folk kan kæmpe på. Vi vil nedkæmpe overmagten!
Jeg har hørt, hvad planen er. De gør ingenting i nat.
Lige nu sulter de jer ud, før end det endelig går løs.
Samler deres styrker, indtil det bliver lyst.
Løgner!
Godaften, inspektør. Skal man nu møde Dem her?
Jeg kender denne mand, det er inspektør Javert!
Så tro ikke et ord, han siger, for ikke ét er sandt.
Og heraf kan I se, hvad nytte småfolk, de gør.
- Bravo, Gavroche, du er modig som få. - Hvad gør vi nu ved denne slange?
Sæt den mand ind i krostuen der. Folket vil dømme Dem, Javert!
I kan skyde eller vente, drengestreger er det kun.
Døden venter hver forræder! Folkets dom har ingen ret!
Vi ser fortsat fremad!
- Tror I, det her var dumt? - Fremad!
Skyd ikke.
- Knæl! - Spar på krudtet.
Tag sigte!
- Duk jer. - Hvem der?
- Den franske revolution! - Fyr!
De kommer!
- De forcerer barrikaderne! - Tilbage!
Marius! Nej!
- Marius! Hvad laver du? - Ned!
Marius, ned med dig! Ned!
Nej!
Træk jer tilbage! Eller jeg sprænger barrikaden!
Så ryger du selv med i købet!
Kors!
Jeg ryger selv med.
Væk! Væk!
- Vi var alle røget med! - Du råder ikke over mit liv!
- Eponine. Hvad gør du her? - Jeg skjulte det for dig.
- Det er fra Cosette. - Regnen vil ødelægge krudtet.
Om forladelse.
Hvad har du gjort?
'Ponine.
Rolig nu ... monsieur Marius.
For det gør ikke ondt.
Lidt regnvejr er kun sundt.
Det rører mig ikke nu.
Du er her.
Og så er alting godt.
Og du vil gøre mig tryg.
Og du vil holde mig tæt.
Og regn får blomster til at gro.
Du lever nok, 'Ponine. Ved himlens Gud!
Gid mine ord kunne læge dine sår.
Nej, hold om mig og glem det der.
Giv mig ly, giv mig trøst.
- Sov nu sødt, min Eponine. - Rolig nu, monsieur Marius.
- For du har ikke ondt. - For jeg har ikke ondt.
- Lidt regnvejr er kun sundt. - Lidt regnvejr er kun sundt.
- Det rører dig ikke nu. - Det rører mig ikke nu.
Jeg er her.
Og så er alting godt.
- Jeg sidder her hos dig. - Og du vil gøre mig tryg.
- Indtil du sover. - Og du vil holde mig tæt.
Og regn ...
- Og regn. - ... får blomster til at ...
... får blomster til at ...
... gro.
Gavroche, vil du gøre mig en tjeneste?
Hvad som helst. Du reddede mit liv.
- Brev fra barrikaden. - Fra barrikaden? Hit med det.
Noget til mig, noget til dig. Ingen almisser.
Knægt.
Hold dig væk derfra, er du med?
"Kære Cosette, du har vundet min sjæl, og snart er du væk.
Er det kun en dag, siden vi mødtes, og verden blev født på ny?
Skulle jeg falde i kampen i dag, er det her mit farvel.
Nu da jeg ved, at du også ...
... også elsker mig, er det sværere at dø.
Jeg håber, Gud får mig hjem for at være hos dig.
Bed for din Marius.
Han beder for dig."
Åh gud.
Det er den dag, jeg frygted' mest. En ung mand vil forandre mit liv.
Denne Marius vil have min livsaftens skat som sin brud.
Men han kan dø i nat.
Jeg må finde den knægt.
Skyd ikke! Skyd ikke!
Jeg kommer her som frivillig.
Ser I ...
Kan De se fangen der? En frivillig som Dem!
- Og en spion ved navn Javert! - Hans liv er snart forbi!
- Ind med dig! - Nej! Jeg kender ham.
- Snigskytter! - Oppe på taget!
- Hvor er de?
- Vi går til venstre. - Og vi til højre.
- Øjne på stilke! - Hold øje med tagene!
Tak.
Spar Deres tak, monsieur Gør mig en tjeneste.
Hvis det står i min magt.
Giv mig kun ham Javert! Så tager jeg hånd om ham.
Gør med ham, hvad De vil. Han er Deres ansvar nu.
Nej ... Enjolras.
- Vi ses igen. - Du har villet det her hele dit liv.
Tag nu din hævn.
Ja, det passer fint med en kniv.
- Forsvind herfra. - Hvad mener du?
Løb Deres vej.
Én gang tyv, for evigt tyv.
Det, du ønsker, stjæler du.
Du bytter let dit liv for mit.
Ja, Valjean, en fed fidus.
Skyd mig ned på stedet her!
Ellers skal du på din vej stå til ansvar for Javert!
De tager fejl ... De har altid taget fejl.
Jeg er en mand så fuldt som nogen mand.
Og De er fri, og intet krav til gengæld -
- ingen handel, intet bønskrift.
Der er intet, jeg bebrejder Dem.
De gjorde Deres pligt, det var det.
Og slipper jeg levende væk, kan De finde mig i Rue de l'Homme Armé 5.
Vore veje krydses sikkert igen.
Courfeyrac, du holder vagt. De kan komme, før det bliver lyst.
Op med hovedet, alle mand.
Så sandt, som fanen vajer er vi ej alene -
- for folket følger trop.
Marius.
Hvil dig.
Skål med mig.
En dag er slut!
For det liv, der var engang.
Det, som venskab præger, hyldes igen.
Må vort venskabs bæger fyldes igen!
Skål for dig -
- og skål for mig!
Rager det mig, om jeg dør, nu da hun er rejst sin vej?
Livet uden Cosette er slet intet værd.
Græder du, Cosette, hvis din Marius dør?
Græder du, Cosette -
- for mig?
Gud i det høje -
- hør min bøn.
I min nød har du altid stået bi.
Han er ung -
- fuld af frygt.
Lad ham nu -
- hvile trygt.
Bring ham hjem.
Han er den søn, jeg kunne have haft -
- hvis Gud havde skænket mig en søn.
Og somre dør, én for én.
Går hastigt væk, nu igen.
Og jeg er træt -
- vil snart være væk.
Bring ham fred -
- bring ham fryd.
Han er ung.
Han er kun en knægt.
Du kan tage -
- du kan give.
Lad ham være -
- lad ham leve.
Skal jeg dø, så lad mig dø.
Lad ham leve.
Bring ham hjem.
Bring ham -
- hjem!
Krudtet er vådt. Vi mangler ammunition.
- Vi er den sidste barrikade. - Hvad?
Vi er de eneste, der er tilbage.
Folket har ikke rejst sig.
Vi er svigtet af dem, der stadig lever i frygt.
Lad os ikke spilde liv. Lad alle, der ønsker det -
- trække sig.
Kan du høre folkets sang?
Det er en sang fra vrede mænd.
Det er musikken fra et folk, som ikke vil være slaver igen.
Når din hjerterytmes puls følger trommens slag for slag -
- vil et nyt liv gå i gang, når i morgen gryr!
- Enjolras, vi mangler ammunition. - De faldne har ammunition.
- Krudtet er vådt. - Lad os samle det hele ind.
Vi, de mindste, ved, hvornår vi skal slå til.
Vi syner ikke af meget ...
Men vi har dog bid!
Kom her.
Spark ej en lille hund, fordi den er et kræ ...
... vi slås som tyve hære og giver aldrig op!
- Gavroche, hvad gør du? - Få ham tilbage!
Dumme svin!
Så løb din vej og gem dig godt ...
... når hvalpen ...
... går til ...
I deroppe på barrikaden, hør efter!
Paris' befolkning sover nu trygt.
Overgiv jer -
- I er fortabt.
Hvorfor ofre jeres liv?
Lad os dø, falde i kamp -
- gøre det hedt, mens vi kan.
- Lad dem bøde for alt! - Bøde dyrt for hver mand!
Lad andre træde i vort sted -
- indtil vor jord er fri!
Kanoner!
Så hurtigt I kan! Kom i sving!
- Til højre! - Vent!
Fyr!
Marius!
De henter forstærkninger! - Anden kanon! Fyr!
Fyr!
Tag sigte! Fyr!
Søg i dækning, knægt!
Der kommer flere mænd! Enjolras!
Kanoner klar! Fyr!
Kanoner klar!
Og fyr!
Fremad!
Pas på!
Hjælp!
- Luk op! - Hører I?!
Vi må barrikadere døren!
Marius! Marius!
Find jeres poster!
Rolig, gutter!
- Nu! - De kommer!
Mange tak!
Længe leve revolutionen!
Her er en nydelig ring.
Hallo.
- Du er i live! Jeg reddede dig! - Du!
- Hvordan kommer jeg ud? - Ned i bunden og til venstre!
Jaså, Javert. Jeg vidste, De var her. En trofast embedsmand er på sin post.
Han har intet gjort. Han har brug for en læge.
Jeg sagde jo, jeg giver aldrig op! Så spar dit krudt!
Giv mig en time, så er jeg Deres.
Al gæld er betalt.
Den fromme mand står her igen med snak om sin ret!
Kom! Der er ikke tid.
Se ned, Javert!
Han står på gravens rand!
Ét skridt til, og du dør.
Hvem er den mand? En djævel, måske? At han lod sin fange gå fri?
Han kunne besegle min skæbne til slut, slette fortiden og fjerne mig med.
Det kræved' blot et svirp med en kniv, men i stedet gav han mig mit liv!
Gu vil jeg ej stå i gæld til en tyv! Eller give op, når målet er nært.
Ingen skal håne lovens lange arm! Al sin medynk kan han have i fred!
Det, vi har tilfælles, er kun besvær. Det er enten Valjean eller Javert!
Tanker hvirvler forbi.
Kan man tro denne mand?
Skal hans synder forlades?
Skal hans brøde gå fri?
Skal tvivlen langsomt liste ind?
Hos en, der aldrig tvivled' før?
Mit hjerte er som sten, men skælver.
Det liv, jeg har kendt, er blot en skygge.
Er han fra himmel eller helved'?
Og ved han mon -
- at da han skænked' mig mit liv -
- så dræbte han mig -
- lige fuldt?
Og jeg griber efter hjælp -
- fra hver stjerne kold og stum.
Og fortvivlet stirrer jeg mod det øde, tomme rum.
Jeg må flygte fra den verden -
- jeg må flygte fra Valjean.
Ingen steder kan jeg gå -
- ingen udvej denne gang!
Så I dem gå ud parat til kamp?
Børn af barrikaden, som blev myrdet alt for snart.
Så I dem? De lå der, hvor de faldt.
Før kom nogen og kyssed' dem og trøsted', når de græd.
Så I dem i række og geled?
Min sorg er uden ende.
Og min smerte varer ved.
Tomme stole, tomme borde.
Mine venner, døde nu.
Det var her, de sang om opstand.
Her blev frihedsflammen tændt.
Her sang de om morgendagen.
Nu er morgendagen endt.
Og fra bordet her i hjørnet -
- der blev verden født på ny.
Deres stemmer klang i rummet.
Og jeg kan høre dem.
Og disse ord, de sang i kor -
- blev deres sidste nadver -
- på den sidste barrikade ... ved gry.
Kære døde venner, tilgiv -
- at jeg er i live nu.
Og min sorg er uden ende -
- og min smerte varer ved.
Og det spøger i hver rude -
- kaster skygger, som jeg ser.
Tomme stole, tomme borde -
- hvor vi aldrig mødes mer'.
Kære venner, spørg mig ikke -
- om det offer, I har bragt.
Tomme stole, tomme borde.
Mine venners sang -
- er slut.
For hver dag kan du gå lidt mer' -
- og du kan nå lidt mer'. Så det går fremad.
Tænk ikke på det, Marius! Der venter os så mange år.
Jeg vil aldrig gå fra dig. Vi to skal være sammen hver ny dag.
Hver ny dag -
- vil vi huske den nat og det løfte, vi gav.
Et hjerte så fuldt ...
Hun har aldrig været min. - En nat fuld af dig ...
Ubekymret, ung og fri. - Gamle ord, men sande nok.
Cosette, Cosette!
Kærlighed gror i ungdoms vår. - Gudskelov, du er her.
Vented' på dig. - Lad det ske.
For dine fødder. - Gudskelov, De er hjemme.
Mit hjerte er fuldt. - Det var ikke en drøm.
Og I får det i dag. - Ingen drøm alligevel.
Monsieur, det er en dag, jeg ikke glemmer let.
Hvordan skal jeg sige tak for lykken med Cosette?
Nu skal De bo hos os, og daglig skal De se -
- hvor højt vi elsker Dem. en far så god og tro.
Og ikke kun for én, men for os begge to.
Ikke ét ord til, min søn.
Der er noget, der må gøres nu.
Der var en mand, hvis navn var Jean Valjean.
Han stjal et brød til sin nevø engang.
I lænker nitten år han sled -
- bortvasked' skylden med sin sved.
For længe siden -
- løb han sin vej og tog et andet navn.
For at skåne Cosette holdt han tæt.
Marius, det var af hensyn til Cosette. Hans skam er også hendes skam.
Den tid er kommet, da han må -
- forlade alle her og gå.
Hvem er jeg?
De er Jean Valjean.
Monsieur, rejs ikke bort.
Det kan jeg ikke forklare, jeg kommer til kort.
Sig, jeg er taget på en rejse langt borte mod vest.
Det var for svært for mig at sige farvel. Ja, det er bedst sådan.
Lov mig, du aldrig røber for Cosette, hvad jeg har sagt, hvorfor jeg må væk.
Af hensyn til Cosette ...
... må det være så.
Tak, Marius.
Hvor er han rejst hen uden et ord? Det er ikke noget, der ligner ham.
Hvorfor så brat, hvorfor nu? Og sagde han, hvor længe han er væk?
Jeg skulle blot fortælle dig, at han skulle rejse langt, langt væk.
Ja, men ikke nu.
Mit hjerte går itu.
Og vi skal aldrig skilles nu.
På ære.
Baron og baronesse du Thenard!
Gå din vej, Thenardier!
Tror du ikke, jeg ved, hvem du er?
Hvad sagde jeg? Det slog fejl.
Vis monsieur, hvad vort ærinde er.
Sig ham alt, hvad du ved.
Vi vil nødig forstyrre, det er klart. Men 500 francs ville lune ganske rart.
I Guds navn, sig mig da, hvad I fandt. - Betal kontant!
Jo, jeg så, klart som blæk -
- Jean Valjean i kloakken en nat -
- med et lig, han bar væk -
- en knægt, han havde dræbt så brutalt og så brat.
Jeg var der, som man siger.
Og jeg fandt tilmed en fin souvenir.
Denne ring ... var min egen.
Himlen sender mig den som et tegn.
Så er det sandt. Jeg ved, at -
- Jean Valjean var min frelser den nat.
Jean Valjean, den bandit.
Host nu op, før jeg afslører ham.
Hvor er han?
- I klostret!
Cosette, kom med. Kom med mig.
Lad dem gå til bal, danse sig ihjel. Og derefter har du festen for dig selv.
Det, som vi vil have, kan vi altid få. Barrikaden falder, vi kan sagtens stå.
Vi kan se, hvad vej det blæser, lugte, hvor der penge er.
For vi er lige så glubske, griske, lige så grådige som jer!
Hvor vover I?!
Ensom venter jeg i mørket.
Jeg tæller timerne, der går.
Jeg drømte, at Cosette var her.
Hun græd for mig. Min død var nær.
Herinde, ensom i løn -
- hør, denne bryllupsnat, min bøn.
Tag disse børn, o Herre, i din favn.
Velsign dem i dit navn.
Gud i det høje -
- hør min bøn.
Tag mig nu -
- i din favn.
Hvor du er -
- luk mig ind.
Tag mig nu -
- bring mig frem.
Bring mig hjem.
Monsieur, tag mod min tak.
Jeg er rede, Fantine.
Monsieur, læg byrden fra Dem.
Mit liv er snart omme.
De gav hende kærlighed. - Hun er lykken for mig.
Og De skal bo hos Gud.
Fantine.
Papa, papa, hvad er det, jeg har hørt? Har du det godt? Hvorfor er du kørt?
Cosette, mit barn! Er jeg tilgivet nu? Åh, gudskelov, jeg fik denne dag med!
Nej, De må tilgive mig, jeg var et fæ. Så tilgiv mig min utaknemlighed.
Takket være Dem er jeg i live.
Og mit liv skal nu atter tilhøre Dem.
Cosette, en helgen er din far.
Da de såred' mig, så var det ham, der bar mig væk -
- som et lille barn -
- og bar mig hjem -
- til dig.
Nu er du her -
- og atter hos mig.
Nu kan jeg dø i fred.
Velsignet er mit liv.
Hør nu her, Papa, dit liv er ikke slut.
Det er for tidligt at tage afsked nu.
Ja, Cosette, forbyd mig blot at dø!
Jeg vil adlyde -
- hvis jeg kan.
Læs engang det skriftemål, jeg skriver.
Læs det, når ... når jeg omsider sover.
Det fortæller -
- om en, der opgav hadet.
En mand, der lærte kærlighed, dengang han blev din værge.
Jeg ved det, papa.
Kom med mig -
- hvor ingen lænker binder.
Jeg er rede, Fantine.
Al din sorg har du nu helt lagt bag dig.
Gud i himlen, vis ham dit milde åsyn.
Forlad mig alle mine synder -
- og se i nåde til mig.
Tag min hånd -
- jeg fører dig til din frelse.
Tag min kærlighed -
- den varer evigt.
Og husk så på -
- den sandhed, der blev sagt os.
At når du elsker, åbenbarer Gud sit åsyn for dig.
Kan du høre folkets sang? De farer vild i nattens dal.
Det er musikken fra et folk, som vil op i himlens lys.
For de fortabte på vor jord -
- er der en ild, som aldrig dør.
Snart er den mørke nat forbi, vi får sol som før!
Og så får vi atter frihed -
- i Vorherres paradis.
Vi vil trave bag ved ploven, stikke sværdet i sin balg.
Snart vil cirklen blive brudt, og hver mand vil nu få sin løn!
Går du med os i vor kamp? Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en bedre verden omme bag barrikadens mur?
Kan du høre folkets sang?
Kan du mon høre trommens slag?
Det er den fremtid, vi har med, når i morgen gryr!
Går du med os i vor kamp? Hvem er nu stærk, står last og brast?
Øjner du en bedre verden omme bag barrikadens mur?
Kan du høre folkets sang?
Kan du mon høre trommens slag?
Det er den fremtid, vi har med, når i morgen gryr!
I morgen gryr!